![Fjerbusk - Aruncus dioicus Fjerbusk - Aruncus dioicus](/images/articles/s13/2013/8/19/fjerbusk---aruncus-dioicus.jpg)
Aruncus betyder gedeskæg, men det danske navn fjerbusk er nok så festligt og betegnende for blomsterstandens udseende. Fjerbusk har kraftige, stive stængler, som kan blive indtil høje. Bladene er tredobbelt finnede, og blomsterne er samlet i tætforgrenede stande. Der findes både hanplanter og hunplanter, af hvilke hanplanterne har de største og mest prangende blomsteraks. Blomstringen finder sted i juni-juli og varer over en måned. Efter afblomstringen drysser de hvide blomster af, og blomsterstandene bør skæres af lige over de første grønne løvblade. Frugterne indeholder den giftige blåsyre.
![](/images/itempics/16/4383852347271908.jpg)
Fjerbusk (Aruncus dioicus) er en statelig staude, som kræver god plads.
Vækstkrav: Fjerbusk trives på enhver næringsrig havejord. Den er en meget holdbar plante, som kommer igen på samme sted i en meget lang årrække. Kort før år 1900 var fjerbusk en modeplante, og i gamle haver fra den tid kan man stadig finde overlevende eksemplarer. Den kræver en del fugtighed, men stiller ellers ingen særlige krav til voksestedet.
Pleje: Fjerbusk formeres let ved deling af ældre planter. Rodklumpen er fast, og i reglen må man tage en spade til hjælp ved delingen. Formering ved frøudsæd kan også lade sig gøre. Den bedste tid for deling samt for plantning er september. De stive stilke behøver ingen opbinding, men afpudsning af visne blomsterstande er nødvendig, for at planten ikke skal få et sjusket udseende. I øvrigt holder løvet sig friskgrønt til langt hen i oktober.
Anvendelse: Fjerbusk kan anvendes i grupper i større staudebede, ved bredden af et vandbassin eller under letløvede træer. Den kan have en fin virkning som solitærstaude på plænen eller i atriumhaven. Som naboplanter kan man vælge pæoner, rosenkrave og lupiner. Som snitblomst er fjerbusk uegnet, fordi småblomsterne meget hurtigt drysser.
![](/images/itempics/16/08522632384944795.jpg)
Fjerbusk gør sig glimrende op ad en plantemur med sine lyse, lette blomster.
I en lille bitte have er der sjældent plads til et broget staudebed. I stedet kan man vælge solitærstauder, hvor hver enkelt staude har sit eget bed, så de kan betragtes fra alle sider. De bedste solitærstauder er foruden fjerbusk: akantus, diktam, foldblad, kleopatras nål, palmelilje, pilbladet solsikke og raketblomst.